|
В нього свобода - перший закон,
Падали квіти на нього з вікон,
Блідо-рожеві мої пелюстки
Краяли серце йому на шматки...
Він через грати своїх заборон
Хоче до мене, до моїх вікон,
Кольором ночі і білим вином...
І камертон моїх долонь до його скронь...
Приспів:
І в душі немов востаннє
Ніжність забринить...
Він попросить безнадійно:
Зупинися, мить!
Кольором ночі і білим вином...
І камертон моїх долонь |
До його скронь... | (2)
Може, я - та, кого він так шукав,
Про яку всім так уважно мовчав,
Кольором ночі і білим вином...
І камертон моїх долонь до його скронь...
На ту саму вулицю поміж вітрин
Прийде він знову, як завжди, один
Ставити пастки, а там - пелюстки,
Що краяли серце йому на шматки...
Приспів. (2)
Голос за кадром: "Стоп! Знято!"
Христина: "Ні... Я не можу грати таку роль." Поділитись сторінкою: ![FB](/images/ffbb.png)
| |